(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2023)
У статті досліджено проблему вербалізації поглядів В. Сосюри в оніміконі поетичних творів. Акцентовано, що доцільним є дослідження ідіостилів письменників, чия творчість є знаковою як для певного народу, так і для естетичного контексту взагалі. Зазначено, що на особливу увагу в аналізі індивідуальних особливостей поетичних текстів заслуговують процеси, що полягають у семантичній трансформації слова, формуванні його художнього значення, перетворення слова на естетичний знак. Актуальним постає питання щодо вивчення в семантико-функціональному аспекті індивідуальних стильових особливостей поезії В. Сосюри, необхідності переосмислення, аналізу його творчого доробку під новим кутом зору з урахуванням механізмів трансформації слова в поетичних текстах. Визначено, що неабияка роль у відображенні епохи через онімікон належить В. Сосюрі, хоча сьогодні й констатуємо неоднозначні погляди на його особистість, а іноді й на його творчий доробок. У свідомості українського народу В. Сосюра є яскравим представником поетів-ліриків нового покоління, яке було приречене пристосовуватися до умов ідеологічного керівництва літературою, намагаючись зберегти найкращі народнопісенні традиції. Здійснений аналіз текстів поезій засвідчив, що серед розрядів топонімікону поетичної картини світу В. Сосюри найчисельнішими є групи хоронімів, гідронімів і ойконімів, зокрема астіонімів (назви міст), годонімів (назви вулиць) та урбанонімів (назви внутрішньо міських об’єктів), меншою мірою представлені ороніми та дрімоніми, а найрізноманітнішими – ойконіми та урбаноніми, що презентує відкритий поетичний простір авторської картини світу.