(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2026)
Стаття присвячена дослідженню мовних інновацій в італійських засобах масової інформації та аналізу новотворів як важливого показника сучасного розвитку італійської мови. В останні десятиліття відбувається активне оновлення лексичного складу італійської мови, що зумовлено як внутрішніми мовними процесами, так і зовнішніми соціальними, політичними та технологічними чинниками. Особлива увага приділяється появі неологізмів у медійному дискурсі, де нові слова закріплюються в масовій свідомості та забезпечують передачу актуальних понять у публічну сферу. Для систематизації лексичних інновацій пропонується класифікація неологізмів за основними тематичними групами: політичні, економічні, екологічні, культурно-соціальні та технологічні. Кожна група відображає специфічні комунікативні потреби, що виникають у зв’язку із сучасними соціальними та культурними трансформаціями. Визначено причини та досліджено механізми появи нових слів, включаючи англомовні запозичення, кальки, семантичні розширення та внутрішні процеси словотворення. Особливу увагу приділено тенденціям 2021–2025 років, коли в ЗМІ та словниках фіксуються нові терміни, що окреслюють пандемію, цифровізацію, екологічні виклики та соціально-культурні зміни. Проаналізовано механізми закріплення неологізмів у медіапросторі та зазначена їхня роль у формуванні суспільної свідомості. У дослідженні підкреслено, що італійська мова демонструє високий ступінь адаптивності до сучасних змін, активно інтегруючи нові поняття та підтримуючи баланс між запозиченнями та внутрішніми механізмами словотворення. Робота дає глибше розуміння взаємозв’язку мови та суспільства, визначає тенденції розвитку медійного дискурсу та окреслює перспективи подальших мовних інновацій в італійській мові.