(untitled) (Науковий журнал «Наукові записки Національного університету «Острозька академія»: серія «Філологія», 2020)
У статті на засадах когнітивно-дискурсної лінгвістичної парадигми здійснено спробу схарактеризувати діалогічну комунікацію у контексті еколінгвістичних проблем. Автор наголошує, що актуалізація міждисциплінарних досліджень уможливлює розгляд мови і мовлення як екологічного явища та інструмента формування гармонійної життєдіяльності людини, що виводить проблематику діалогу як когнітивно-комунікативного феномена за рамки класичної лінгвістики й порушує питання про екологічність / неекологічність діалогічної комунікації. Автор зауважує, що мовленнєвий вплив може бути як позитивним, так і негативним. Останній є виявом мовленнєвого насилля, яке може виявлятися імпліцитно (мовленнєва маніпуляція) або експліцитно (мовленнєва агресія). Обидві реалізації мовленнєвого насилля негативно впливають на діалогічну взаємодію людей, оскільки вони спрямовані на деструкцію мовної особистості адресата. У контексті порушеної проблеми автор доводить необхідність її лінгводидактичної інтерпретації – потребу навчати екологічному спілкуванню носіїв мови на засадах мовленнєвої толерантності.